СВАКОДНЕВИЦА СРБА У СЕВЕРНОЈ КОСОВСКОЈ МИТРОВИЦИ У УСЛОВИМА НЕДЕФИНИСАНОГ ИНСТИТУЦИОНАЛНОГ СТАТУСА (Baština, 2020)
У раду сам изнео резултате истраживања свакодневице Срба у севернојКосовској Митровици у условима измењеног друштвено-политичког контекста послерата на Косову и Метохији 1999. године. Главну пажњу сам посветио једном одаспеката свакодневног живота српског становништва у овом граду, а то је статус ифункционисање институција. Циљ рада био је покушај пружања доприносаконципирању етнографске грађе за сагледавање свакодневних искустава Срба усеверној Косовској Митровици у условима недефинисаних институционалних односапроузрокованих повлачењем српских власти са Косова и Метохије, увођењеммеђународног протектората и једностраним проглашењем косовске независности.Резултати приказани у раду добијени су на основу теренског истраживања спроведеногу више наврата од 2011. до 2015. године, у укупном трајању од преко осам месеци.Промена друштвено-политичког контекста после рата 1999. године довела је докрупних структурних поремећаја на Косову и Метохији. Ови су се поремећаји осетилинарочито у институционалној сфери, где је њихова рефлексија дошла до изражаја уготово свим областима свакодневне реалности Срба на овом подручју. Питањеинституција, у том смислу, показало се као једно од кључних питања у контекстусвакодневице српског становништва у северној Косовској Митровици. Опстанаксрпских институција је за Србе у овом граду представљао потврду присустваРепублике Србије на северу Косова и Метохије, чиме су оне у њиховој свестифигурирале као важан симбол поистовећивања са припадношћу држави коју сусматрали својом. Ове установе су се, са друге стране, све време после рата 1999. годиненалазиле под снажним међународним и албанским притиском, тј. под сталном претњомукидања, због чега је српско становништво у северној Косовској Митровици билоизложено трајном осећању несигурности и забринутости за сопствени опстанак.У условима оспораваних легитимитета, где Срби нису прихватали наметнутеинстанце међународне и косовске администрације, док међународна управа и косовскеинституције нису признавале установе Републике Србије, сматрајући их „паралелним“,односно нелегалним, у северној Косовској Митровици је дошло до стварањадруштвеног стања карактеристичног по одсуству јасно дефинисаних ауторитета,посебно у домену структура извршних власти. Овакво стање је проузроковалоситуацију у којој се свакодневица Срба у овом граду нашла у раскораку измеђунужности различитих свакодневних пракси, са једне стране, и реалности протканезамршеним институционалним односима, са друге стране. На живот у „паралелној“стварности, лишеној „нормалности“ свакидашњице својствене уређеним друштвима,Срби у северној Косовској Митровици били су принуђени да се прилагоде. Ипак, иакосу научили да живе у складу са њом, али и да користе поједине погодности које је онадоносила, оваква стварност им је стварала низ свакодневних проблема који су, уусловима опште неизвесности у којој су се налазили, њихов положај чинили јошнеповољнијим.
Keywords: свакодневица, институције, Срби, Косовска Митровица, Косово и Метохија.