АНАЛИЗА КАТЕГОРИЈЕ АНИМАТНОСТИ У ЈЕВАНЂЕЉУ ИЗ МАНАСТИРА ДОВОЉЕ (Baština, 2026)
Категорија аниматности у савременом српском језику представља облички синктеризам акузатива и генитива именских речи у мушком роду, када се именује живо биће. Насупрот обличком подударању ових падежа у датој категорији, категорија инаниматности подразумева подударање акузатива и номинатива приликом именовања предмета и других неживих појава. У раду ће се спровести анализа облика у којима се јавља категорија аниматности у Јеванђељу из манастира Довоље. То су оне конструкције у којима се именице мушког рода налазе у функцији правог објекта. Јеванђеље датира између 1387. и 1389. године и састоји се од 220 страна пергамента. Овај рукопис чине фрагменти Јеванђеља по Матеју и Јеванђеља по Луки, као и Јеванђеље по Марку у целости. Из рукописа је издвојено 44 конструкције у облику који одражава категорију  аниматности и 68 конструкција у облику за инаниматност у функцији правог објекта.
Keywords: категорија аниматности, падежни синкретизам, српскословенски језик.