ЗВУК МАТЕРЊЕ МЕЛОДИЈЕ У ПЕСМИ „СВИРАЛА” КОНСТАНТИНА МИЛАДИНОВА (Прилог проучавању поетике К. Миладинова) (Baština, 2025)
Ово истраживање је покренуто са циљем да отвори нове могућности у тумачењу песме „Свирала” („Шупељка, 1858”) Константина Миладинова и тиме дȃ један допринос у проучавању поетике и естетике првог македонског песника. Наш основни задатак у овом раду је да покажемо да се „испод” традиционално схваћеног значења текста (туга за отаџбином у туђини), „крије” још један дубљи, архетипски слој који пажљивом читаоцу осветљава неке нове путеве у интерпретацији. Централни мотив песме ̶ свиралу, тумачимо у магијско-митолошком кључу, указујући притом на извесне сличности са Настасијевићевим концептом о матерњој мелодији сачуваној у речи и тону народног језика, песме и музике. Схватање свирале као архетипске представе о матерњем звуку, али и шире, о уметнику који ствара на изворима народног језика и стваралаштва, уклапа се у шири идеолошки оквир македонског препорода, али и поетичку матрицу самог Миладинова. Стога, може се јасно закључити да песма „Свирала” имплицитно излаже главне програмске идеје Миладиновљевог песничког, али и свеколиког препородитељског дела.
Keywords: матерња мелодија, родни језик, музика, архетип, свирала, колективно несвесно.