БЕРАНСКА КАЗА 1864 – 1896. (Baština, 2025)
У раду је реч о приликама у Беранској кази у периду од 1878. до 1896. године. Рад је написан на основу архивске грађе која се налази у Државном архиву Црне Горе и Државном архиву Србије, релевантне литературе и извештаја са терена који су објављени у оновременој штампи. Одлукама Берлинског конгреса једна трећина области Васојевића (Доњи Васојевићи или Беранска каза) остала је у саставу Турског царства.Те одлуке покопале су сав труд, људске жртве, патње и страдања заграничног народа поднесене у васојевићком устанку и црногорско-турском рату 1875–1878. године. Тиме је за српско становништво у Беранској кази настало поново време „злог живота и борбе“. Али,  народ и главари овог краја не губе наду и веру у себе и своје сународнике у Црној Гори и Србији, већ настављају са отпором, бунама и устанцима са циљем коначног ослобођења и уједињења са Горњим Васојевићима и економског, територијалног, војног и државног интегрисања са једном од слободних српских држава, Србијом или Црном Гором. Пратећи процес борбе српског становништва у Беранској кази за социјално и национално ослобођење анализом историјских извора и друштвених процеса, долази се до закључка да је повољнији положај сељака, получифчија, у овој области био резултат управо те ослободилачке борбе и специфичних друштвених односа, карактеристичних по одржавању племенске организације и њених институција, које турска власт није успела да разбије. Владе Србије и Црне Горе су будно пратиле шта се догађало у Беранској кази и чиниле све што је било у њиховој моћи да заштите српско становништва на овом подручју.
Keywords: Беране, каза, санџак, Србија, Црна Гора, Доњи Васојевићи, Горње Полимље, Берлински конгрес, српско становништво, чивчије.