(untitled) (Baština, 2020)
Постоји јака веза између јапанске културе и природе, до те мере да се могу сматрати синонимима. Величанствена и окрутна природа, неумољиво је становницима наметнула да своје слабости и беспомоћност умање културним радом, да острва постану место где се живот претвара у уметност и где се омогућује стварање културне традиције у којој су изражене различите и фасцинантне уметничке форме. У овом раду анализаран је култ природе који у делима Јасунари Кавабате заузима посебно место. У фокусу су романи Снежна земља и Хиљаду ждралова у којима се перцепција природе даје кроз призму Кавабатиног погледа на крхку лепоту људског живота пред страхом од вртлога пролазности. Однос човека према природи у делима Кавабате огледа се и у тајанственој улози коју појаве у природи имају у формирању ликова. Стапање човека са природом и хармонија човека и природе главни су аспекти тумачења природе у делима Кавабатe и из њих израња мултидимензионалност његове нарације.