(untitled) (Baština, 2026)
: Рад истражује феномен лулемент као интердисциплинарну категорију на пресеку уметности, менаџмента културе и очувања нематеријалне баштине. Кроз анализу звучних пракси као што су успаванке и тужбалице, лулемент се представља као алтернативни облик културне артикулације, који повезује интимни, женски и мањински глас са стратегијама очувања културне меморије и афективног знања. Рад се ослања на теоријске приступе културне меморије, афекта, феминистичке критике и уметничког истраживања, са циљем да покаже да лулемент може функционисати као облик друштвене и културне повезаности, инструмент јачања интелектуалног капитала и парадигма културне одрживости. Указује се на значај лулемента као звучног документа постојања, као и на могућности његове примене у савременим приступима културној политици и едукацији.