(untitled) (Baština, 2022)
У раду се указује, најпре, на чињеницу да савремена мигрантска криза представља пројектовану сеобу народа и да све што се данас дешава у свету (тзв. Арапско пролеће – талас демонстрација, протеста и побуна, започет децембра 2010. године у Тунису и настављено у другим земљама Северне Африке и Блиског Истока, ратови у појединим земљама, милиони бескућника, избеглица и миграната и слично) уопште није случајно. Међународно право и његови теоријски принципи никада нису били развијенији, с једне стране, али никада се више нису кршили и ниподаштавали у пракси, примењивала огољена политичка сила и полиичка моћ, с друге стране. Наиме, све је ово саставни део реализације идеје о Новом светском поретку, која никако није нова. Разарање „националног суверенитета“ и стварање „ограниченог суверенитета“, десуверенизације националних држава је сурова реалност савременог света. То се чини стварањем наднационалних регионалних организација (на пример, Европска унија) и институција глобалне финансијске моћи (Светска банка, Међународни монетарни фонд, Светска трговинска организација и друге).