(untitled) (Baština, 2021)
Феномен оштећења слуха, кроз историју, био је предмет интересовања алтруиста, филозофа, лекара, затим свештеника, учитеља, педагога, за разлику од садашњег тренутка где се овом феномену приступа са мултидисциплинарног аспекта: медицинског, дефектолошког, социолошког, педагошког, психолошког, лингвистичког, културолшког и технолошког, којима је комуникација глувих и наглувих особа заједнички садржалац. Различити приступи у изградњи комуникацијских система глувих изнедрили су три основне групе метода: невербалне, оралне и комбиноване. У раду ће бити приказана анализа развоја и примене оралне методе која је у одређеном временском тренутку одиграла значајну улогу у процесу едукације и рехабилитације глувих, са посебним аспектом на методе демутизације, односно изградње говора и језика код глувих.