(untitled) (Baština, 2021)
У раду се анализира појава обичног и свакодневног у есејима Борислава Радовића, која се најчешће манифестује кроз лик малог човека. У тривијалном и свакидашњем писац проналази узвишено и важно, што неретко добија и митолошки оквир. Рад се бави и пишчевом позицијом уметника-шетача, фланера, што уноси доминантно модернистичку црту у Радовићеве есеје. Метододом анализе и методом close reading настоји се дати преглед богате галерије малих људи у књизи есеја Неке ствари. Циљ рада је дати увид у начине на које Борислав Радовић бележи мало и обично у свакодневици која након уметничке обраде добија обрисе необичног и тајанственог. Различитим поступцима (набрајање, иронизација, митологизација) и у различитим формама писац пружа прилику читалачкој публици да преиспита разлоге због којих мали човек често остаје ван фокуса уметности. Резултати рада показују да Радовићеви есеји нуде другачију слику малог човека, не натуралистичку или веристичку, али ни идеалистичку, што представља иновативни приступ маргинализованој теми у новијој српској есејистици.