Homeostaza redoks sistema, oksidativni stres i antioksidativni sistem u zdravlju i bolesti: mogućnost modulacije antioksidansima - Kotur-Stevuljević, Jelena; Savić, Jelena; Simić, Milena; Ivanišević, Jasmina (Arhiv za farmaciju, 2023)
Redoks disbalans se javlja kada činioci oksidativnog stresa – prooksidansi – nadvladaju mehanizme antioksidativne zaštite. U stanju zdravlja, homeostatski mehanizmi obezbeđuju uravnoteženo stvaranje slobodnih radikala i čitave serije antioksidanasa koji su zaduženi za njihovo bezbedno uklanjanje. Stvaranje slobodnih radikala je deo fizioloških procesa u zdravom organizmu; neki od njih su specifični signalni molekuli i u tim procesima su njihovo prisustvo i aktivnost neophodni. U različitim bolestima kao što su kancer, KVB, dijabetes, autoimunske bolesti, reumatske bolesti, sistemski lupus, kožne bolesti, stvaranje slobodnih radikala nadvladava mehanizme zaštite, pa se razvija „oksidativni stres“ koji oštećuje ćelije i tkiva. Da bi se sprečilo štetno delovanje slobodnih radikala, u ćeliji postoji sistem enzimske antioksidativne zaštite, koga čine: superoksid-dismutaza (SOD), glutation-peroksidaza (GSHPx), glutation-reduktaza (GR), glutaredoksin, redukovani/oksidovani glutation (GSH/GSSG) i tioredoksin (TRX). Primeri neenzimskih antioksidanasa su: antioksidativni vitamini kao što su A, C i E, dihidrolipoinska kiselina, metalotioneini, ceruloplazmin, koenzim Q10, urea, kreatinin, itd. Redoks ravnoteža je pod uticajem cirkadijalnog ritma i spoljašnjih faktora koji čine „ekspozom“ i uključuju način ishrane i životne navike. Suplementacija antioksidansima je postala sve popularnija praksa za održavanje optimalne funkcije organizma. Neki od antioksidanasa ispoljavaju prooksidantnu aktivnost i zato je važno da njihova primena bude kontrolisana. Veza između redoks statusa organizma i delovanja antioksidanasa omogućava razvoj multidisciplinarnih istraživanja u kojima se povezuju biohemija, molekularna biologija, nauka o ishrani, hemija prirodnih proizvoda i sama klinička praksa.