Fotokontrolisani PROTAC molekuli – struktura i mehanizam dejstva - Koravović, Mladen; Tasić, Gordana; Rmandić, Milena; Marković, Bojan (Arhiv za farmaciju, 2021)
Tradicionalne strategije razvoja lekova su obično osvrnute na okupiranje vezujućih mesta koja direktno utiču na funkcije proteina. Stoga se proteini koji nemaju takva vezujuća mesta generalno smatraju farmakološki nedodirljivim. Modulatori aktivnosti proteina, naročito inhibitori, koriste se u režimima doziranja koji često dovode do preterane sistemske izloženosti leku, a sve u cilju održavanja dovoljne inhibicije proteina in vivo. Posledično, postoji rizik od neželjenog vezivanja leka van svog primarnog mesta dejstva i neželjenih efekata. Nedavno je predstavljena tehnologija dirigovane proteolize (PROteolysis TArgeting Chimera, PROTAC) kao novi farmakološki modalitet koji koristi PROTAC molekule za indukovanu degradaciju proteina. PROTAC molekuli su heterobifunkcionalne strukture sačinjene od liganda koji se vezuje za protein od interesa (POI), liganda za regrutovanje E3 ubikvitin ligaze (enzima uključenog u ubikvitinaciju POI) i linkera koji ih povezuje. Nakon formiranja ternarnog kompleksa POI-PROTAC-E3 ubikvitin ligaza, POI podleže ubikvitinaciji (enzimskoj post-translacionoj modifikaciji u kojoj se ubikvitin vezuje za POI) i degradaciji. Integrisanjem principa fotofarmakologije i PROTAC tehnologije, nedavno su nastali su fotokontrolisani PROTAC molekuli za prostorno-vremensku kontrolu indukovane degradacije proteina. Zahvaljujući lokalnoj fotoaktivaciji, glavna prednost fotokontrolisanih nad konvencionalnim PROTAC molekulima je moguća prevencija toksičnosti koja nastaje usled dejstva van primarnog biološkog targeta.