Uticaj Velikog rata na urbano zdravlje: Studija slučaja zaraznih bolesti u Dubrovačkoj gradskoj bolnici, 1914–1924 - Car, Antun (Acta historiae medicinae, stomatologiae, pharmaciae, medicinae veterinariae, 2026)
Zarazne bolesti bile su vodeći uzrok smrtnosti među vojnicima i civilima tokom Prvog svetskog rata. Iako je većina ovih patogena bila poznata pre sukoba, ratni uslovi su katalizovali njihov prelazak u široko rasprostranjene epidemije. Iako su vakcine protiv tifusa, kolere i tetanusa značajno smanjile smrtnost, njihova primena je često odlagana ili je nailazila na otpor javnosti. Ova studija analizira epidemiološki profil Dubrovačke bolnice, koja je funkcionisala i kao civilna i kao vojna institucija. Održavana je stroga kontrola infekcija, posebno kroz obaveznu vakcinaciju protiv malih boginja za sve prijeme u bolnicu. Tokom rata, bolnica je godišnje lečila prosečno 1.100–1.200 pacijenata, od kojih je trećina bila vojno osoblje. Iako je Dubrovnik beležio slučajeve pegavog tifusa koji prenose vaši, izbegao je katastrofalne epidemije viđene na Istočnom frontu. Međutim, blizina močvara reke Neretve, u kombinaciji sa prilivom zaraženih vojnika, rezultirala je visokom smrtnošću od malarije. Poslednju godinu rata obeležila je pojava španskog gripa, koji je 1918. godine izazvao veliki broj smrtnih slučajeva zbog teških plućnih komplikacija. Tuberkuloza je ostala stalna pretnja tokom celog perioda, dok je visoka učestalost polno prenosivih bolesti među vojnicima značajno uticala na vojnu spremnost. Druge bolesti poput difterije, tetanusa, erizipela i šarlaha dodatno su zakomplikovale javnozdravstveno stanje. Ovo istraživanje se takođe bavi izazovima fragmentiranih arhivskih zapisa i gubitka dokumentacije iz Vojne garnizonske bolnice i Lazareta Svetog Jakova, što ograničava potpunu statističku rekonstrukciju određenih ratnih godina i stopa smrtnosti dece.