ВАЛОРИЗАЦИЈА ИНДУСТРИЈСКОГ НАСЛЕЂА У ИТАЛИЈИ НА ПРИМЕРИМА ФАБРИКА ШЕЋЕРА У ЕМИЛИЈА-РОМАЊИ - Vučković, Aleksandar D (Arhitektura i urbanizam, 2014)
Циљ овог рада је представљање искуства које је Италија имала у домену очувања и вредновања индустријског наслеђа. Историографским приступом је објашњен развој концепта ове баштине, од Уједињеног Краљевства, које је било пионир, преко Француске да би се излагање завршило на Италији. Концепт индустријског наслеђа је постепено еволуирао и био праћен оснивањем различитих институција које су се њиме бавиле, постепено проширујући своје делатности од каталогизације остатака индустријске прошлости до активног учешћа у пројектима ревитализације. Везано за ову еволуцију значајан је развој индустријске археологије као научне дисциплине која је прузала одговарајуће инструменте за вредновање индустријске баштине. Указано је на неке уобичајене грешке и заблуде у вези са овим наслеђем и на улогу које архитект треба да има у процесу валоризације. Анализирани случајеви су одабрани са простора региона Емилија-Ромања зато што је то био центqр италијанске производње шећера, па самим тим и поседује највише материјалних остатака. Покушало се, путем избора примера, указати на различита искуства и сценарије елабориране од стране приватног и јавног сектора, као и на различите аспекте наслеђа, који су валоризовани са мање или више успеха.