СТАНОВАЊЕ У МЕШОВИТОЈ СВОЈИНИ: УРБАНИСТИЧКИ АСПЕКТИ И ИСКУСТВО НОВИЈЕ СТАМБЕНЕ ПРАКСЕ У СРБИЈИ - Bajic, Tanja R; Manic, Bozidar (Arhitektura i urbanizam, 2018)
Комбиновање станова различитих облика својине у циљу подстицања социјалне интеграције на нивоу суседства представља значаjну меру стамбених политика у Западној и скандинавској Европи, САД и Аустралији, а по узору на ова искуства препознаје се као пожељна пракса и у другим земљама, укључујући Србију. Мере урбанистичког планирања представљају важно средство за реализацију овог стамбеног концепта, али је неопходно да буду усклађене са социјалним мерама стамбене политике, укључујући адекватно управљање. На основу прегледа релевантне научне и стручне литературе, у раду се систематизују и приказују кључни чиниоци успешног планирања становања у мешовитој својини, кроз аспекте социјалне структуре, просторне структуре и управљања. Разматрају се иницијативе увођења стамбене диверсификације кроз урбанистичко планирање у Србији и искуства примене ове праксе, на примеру комплекса социјално-непрофитног становања на Новом Београду.